Hej. Allt okej?
Du har inte fått ditt blodprov taget. Man väntar inte med nåt sånt här.
-Ta blodprovet! -Jag vill inte veta.
Låt mig driva Molly's åt er.
Jag har jättebra leverantörer. Det kunde funka jättebra.
-Casey med sin fru vid sin sida. -Jag hoppas cheferna inte såg det.
-Är det därför ni inte gift er? -Jag gillar det som det är.
Jag är lyckligare än på länge.
Du är otrolig.
Vad är det för fel på oss? Vi borde göra det ofta.
Vi brukade göra det på morgonen och sen Over Easy på väg till jobbet.
Vill du gå nu? Äta lite drömpannkakor?
Ja, för helvete. Nu gör vi det.
Vänta. Jag har det där förslaget till ungdomsgård. Kan vi ses efter?
-Det hinner jag nog inte med jobbet. -Okej.
Ge dem vad de tål. Se till att gården godkänns. Over Easy en annan gång.
Överenskommet.
Herrmann, alla de bästa barerna rör sig i den här riktningen.
-Det är framtiden. -Vi har redan en ismaskin.
Ja, men det är... De är små bitar frusen issörja.
Jag pratar om hantverksmässiga iskuber.
Severide vet. - Severide...
Har du fått en whisky med is med en jättestor, fullständigt klar iskub?
-Ja. -Det är väl rätt grymt?
Ja, den håller drycken kall. Om det är det du menar.
Ett rungande bifall för för hantverksmässiga iskuber.
Du... Tack. Tack så jättemycket.
-Blev du av med sina kläder? -Nej, de är här.
Jag ska gå, så känn dig förpliktigad att fortsätta med din uppvisning.
Stegbil 81. Grupp 3. Ambulans 61, Byggnadsbrand.
Övervåningen är i dåligt skick. 81, grupp 3, sök igenom byggnaden.
-51, in med en slang. -Cruz och jag tar övervåningen.
Vi söker igenom resten.
Brandkåren!
Det kan inte vara rökinandning. Röken är för lätt.
Det...är problemet.
Jösses, hon har ett barn.
Brandkåren! Ropa!
Frun, kan ni höra mig?
Okej. Här finns ingen annan. Nu får vi ut henne härifrån.
Ett, två, tre. Okej.
-Har du henne? -Ja.
-Hermann, jag hittade ungen! -Severide, lägesrapport.
Vi har inte hittat nån än. Vi letar fortfarande. Röken är tjock.
Ut, allihop. Taket håller inte.
Kom här, raring.
Vi kommer inte åt trapporna. Vi behöver en stege på vänster sida.
Mouch, sätt stegen vid det fönstret.
Ett, två, tre.
-Var är Dawson? -Hon för ut ett litet barn.
Kom nu. Byggnaden brinner, och vi måste ut.
Var inte rädd, men om du inte kommer till mig måste jag ta dig.
Hallå! Skynda på! Det här stället kommer att övertändas!
Dawson svarar inte. Hon är kvar där inne.
-Dawson, lägesrapport. -Kom nu, sötnos.
-Dawson, lägesrapport. -Kom nu, raring.
Kom igen!
Jag har dig, Cruz.
-Är alla okej? -Ja.
Där har vi henne! - Är du okej?
Du... Bra ögon, Dawson.
-Är han skadad? -Nej, han är bara rädd.
-Hur är det med modern? -Svag puls och grund andning.
-Hon borde klara sig. -Du...
Du... Det här är min vän Sylvie. Hon ska ta väl hand om dig. Okej?
Det är ett riktigt dödsgrepp han har. Han vill inte släppa dig.
Han gömde sig. Det krävdes lite övertalning för att få ut honom.
Följ med till sjukhuset. Vi ses på stationen sen.
-Är du säker? -Ja.
Hej, sötnos. Vad heter du? Jag heter Gabby.
Severide!
Berätta vad som hände där uppe.
-Vi kände ett offer som satt fast. -Röken var väldigt tjock.
Det visade sig vara fel. Då hade eldsvådan skurit av vår väg ut.
Vad visade det sig vara som låg bakom sängen?
Det var en byst i naturlig storlek av Darth Vader.
Bra räddning, killar. Obi-Wan lärde er väl.
Det hade inte hänt med nästa generation andningsmasker.
Inbyggd siktlinjesindikator och termisk avbildning.
-Jag pratar med huvudkontoret. -Tack, chefen.
Otis, vad är det som inte stämmer den här bilden?
-Nappa inte. -Luftbubblor. Det stämmer inte.
Iskuber blir oklara eftersom de har luftbubblor inuti.
Du har luftbubblor i huvudet.
Vi borde servera jättestora, helt klara cocktailiskuber på Molly's.
-Hon kallar dem "hantverk". -Nej.
"Hantverksmässiga". - De gör dem i frysar för tusentals dollar-
-men min vän Gary, som är nån sorts ingenjörsgeni-
-modifierade en vanlig ismaskin att göra exakt samma sak.
Den kostar bara 500 dollar.
500? Du måste skoja. Aldrig i livet. Det blir inget av det.
-Du, Otis, har du tid ett ögonblick? -Vänta, Cruz. Vi är mitt uppe i nåt.
-Vad sägs, Otis? Tummen upp. -Kanske. Herrmann och Dawson...
-Aj, aj. -Det är ganska viktigt.
-Otis är med. -Han sa inte det.
Varför vågade du inte ta ett blodprov?
Och varför måste jag höra det från Brett?
-Han överdriver. Det är inget. -Så du fick blodprovet taget?
Jag behövde inte. Blåmärkena försvann av sig själva-
-men när jag får utslag eller snuva nästa gång säger jag till dig först.
Ingen fara. Du är i bra form, polarn.
Bra jobbat! Ja!
Jag vill ha min filt.
Vi har ju inte din filt. Vi lämnade den nog hemma hos dig.
Mamma tänder fortfarande av och kan inte träffa honom än.
Dawson, socialen är här angående pojken.
Louie fostrades av Gina Waters. Hon är inte hans mor.
Nu vet jag ditt namn. Louie. Det är ett bra ett.
-Han hamnar väl inte där igen? -Nej.
Grannar hade ringt och klagat, och vi tänkte utreda-
-men tyvärr är socialen lite överväldigad just nu.
-Vart tar han vägen? -Till ett grupphem...
-...medan vi hittar en ny familj. -Han frågade efter sin filt.
-Han lämnade den nog i lägenheten. -Vi har gott om filtar på centret.
Okej. Okej, Louie.
Det är dags att följa med miss Cantrell nu.
Louie, du och jag ska åka och leka tillsammans.
Det ordnar sig, Louie.
-Är Dawson inte tillbaka än? -Nej.
Severide, du berättade inte att maskerna kostar 2 000 dollar stycket.
-Det visste jag inte. De räddar liv. -Det finns inga pengar i budgeten.
-Är brandförsvarets pengar slut? -Ingen aning. Gäller det maskerna?
-De är otroliga, chefen. -Jag säger bara det Barr sa.
Barr är en skrivbordsryttare.
Han måste prata med nån som äter rök för sitt uppehälle.
Och vad kunde gå snett?
Där du ju. Hur var det?
Det blev en röra med socialen. Den där grabben Louie var fosterbarn.
-Stackars kille. -Du var duktig på olycksplatsen.
Du höll honom lugn. Det är inte lätt.
Jag försökte. Han skrek efter sin filt som han lämnade i lägenheten.
Han har flyttats runt så mycket att den nog är hans enda ägodel.
Vi kör en runda. - Kom igen, killar.
Vi dyker ut på stegen och några sekunder senare ger taket vika.
-Jag har tur som sitter här just nu. -Vad låg bakom sängen?
Poängen är att vi hade kommit ut fortare som vi hade haft maskerna.
Jag vet att ni vill ha de nyaste leksakerna, men de kostar skjortan.
Jag pratar om teknik som räddar liv. Brandbekämpares och civilas.
Jag förstår, men pengarna finns inte.
Hur kan budgeten vara uppnådd? Jag har inte hört talas om ny utrustning.
Det finns mycket ni inte vet om hur budgetar funkar.
-Hjälp mig förstå. -Ni har väl en ledamot på er station?
Varför är du på mig? Få honom att förklara det för er.
-Tack för att ni tog er tid, chefen. -Ingen fara, Kelly.
Lyssna, Herrmann. Det är nåt du åtminstone borde överväga.
Jag läste en artikel. Siffrorna för ölkonsumtion i USA är jättelåga-
-...och cocktailar är jättepopulära. -Jag läste om det. Förbryllande.
-Du behöver en avgörande röst. -Precis.
-Kom igen, Dawson, hjälp en syster. -Visst. Det låter bra.
Hälsa Louie åt oss.
-Dawson är med. -Det sa hon inte.
-Det här är så omtänksamt av er. -Louie verkade rätt fäst.
Jag la märke till det. Han släppte inte dig med blicken.
-Jaså? Jag menade vid filten. -Ja.
Jag ska se till att han får den till läggdags i kväll.
Perfekt.
-Har han ingen släkt alls? -Inte i pappren.
Mamman var en knarkare som gav bort honom som spädbarn.
Satan. Grabben får ingen chans.
På grund av det han upplevt kommer han att behöva specialvård.
Han kan bli svår att placera, men han är ung än. Han har en chans.
-Vi gör vårt bästa. -Jag hoppas det. Han är värd det.
Okej. Vänta lite. Jag förstår inte metaforen. Vad gjorde vi fel?
Vi skickade in våra drönare, och de missade målet.
-Nu är det dags för marktrupperna. -Han sa att blåmärkena försvunnit.
Jag tror inte på det. Otis tjatar om ett trasigt nagelband.
-Och det här är inte nåt? -Hur sätter vi in marktrupperna?
Vi skickar in Gröna baskrarna.
-Baba? -Baba.
-Jag tror vi kan ha gått för långt. -Nej.
Tack, baba.
Jag åker till dr Halstead efter skiftet.
Ambulans 61. Medvetslös man. Lakeview Avenue 1111.
Det är Damon. Där inne. Han beter sig som om han har rabies.
Flytta på er, killar.
-Vad gjorde han innan det hände? -Vi hittade honom bara sån här.
Vi sätter på hjärtmonitorn.
Kom igen
-Han har takykardi. -Om ni vet nåt måste ni berätta.
Berätta vad som hände nu, annars kan er vän dö.
Aaron, berätta.
Det var bara en utmaning. Vi skulle lägga upp det på YouTube.
-Vi trodde inte en flaska var farlig. -Vilken sorts alkohol?
Det var inte alkohol. Det var sojasås.
Så här mycket.
0,6 liter.
För mycket natrium. Hypernatremi. Han behöver vätska fort.
Blir han frisk?
Överdoser av natrium kan vara dödliga.
Vi ville ringa ambulansen när han spydde, men han sa att han var okej.
Brandförsvaret och polisen får en viss summa pengar-
-och resten går till politiska medel.
Kanske är Barr pressad av Hilbert att inte lägga ut allt.
-Ledamot Hilbert? -Ordförande för polis och brandkår.
Så alla pengar till brandförsvar och polis läggs på nåt helt annat?
-Stämmer. -Så det är det hela? Inga masker?
-Oavsett hur många liv de kan rädda? -Inte vet jag.
Jag utarbetar ett förslag med nån från Hilberts kommitté.
Kanske kan han hjälpa mig att sätta press på Hilbert.
Hej, det här är ledamot Casey. Är David tillgänglig?
Ja, David. Hur står det till? Bra, bra. Här hör...
"Ledamot Casey".
Otis har inte ens tittat på mig sen vi tog hit baba.
I dag drack en student en flaska sojasås efter en utmaning.
På vägen till sjukhuset hamnade han i koma. Jag tror inte han överlever.
Det är tufft.
Hans vänner väntade för länge med att ringa eftersom han sa han var okej.
Du gjorde det rätta.
Så där ja. Första satsen. Som diamanter, inte sant?
Om diamanter var värdelösa.
De här är inte värdelösa. Människor betalar extra för de här.
-På allvar? Hur mycket? En dollar? -Kanske på Rush Street...
-...men här får du troligen 50 cent. -50 hela cent?
Här har du det. Vi säljer 100 cocktailar per kväll i genomsnitt.
Med en sån här i varje glas är det 50 extra dollar per kväll.
Maskinen betalar sig på två veckor.
I fortsättningen...ren vinst.
-Det ser rätt bra ut. -Den smälter långsammare.
Den blir inte utspädd.
Ja. Det är kallt.
Okej. Så hur mycket extra skulle du betala för en förstklassig kub?
25 cent?
50 cent?
Ja. Ja. 50 cent.
Kidd, jag är glad att jag tog med dig. Du gjorde bra ifrån dig.
-Du står i skuld till mig. -Vänta. Står jag i skuld till dig?
Jag trodde det var en gentjänst för att jag räddade dig.
-Är det det som hände? -Jag räddade ditt liv. Glöm det inte.
-Brian, bra att du äntligen kom hit. -Är det leukemi?
Nej. Eftersom du var orolig testade vi för det-
-men det är en allvarlig åkomma som heter immunologisk trombocytopeni-
-eller ITP. Det är en blodplättsåkomma.
Jag har aldrig hört talas om det.
Du har få blodplättar, så ditt blod levrar sig inte ordentligt.
Därav blåmärkena. Som tur är har det inte orsakat skada.
-Det kan leda till hjärnblödning. -Vad är behandlingen?
Vi har några alternativ. Kortikosteroider-
-eller dropp med immunglobuliner. Vi avgör vad som funkar bäst för dig.
Immunglobuliner. Det låter som en skurk från "Star Trek".
Han kan väl fortfarande jobba?
Inte just nu. Antalet blodplättar måste bli normalt.
Men jag är väl tillbaka på jobbet snart?
Det kan vi inte veta säkert just nu. Vi får se hur behandlingen går.
-Tack, Will. -Ingen fara.
Förlåt att det blev så sent. Det verkar som om ungdomsgården blir av.
-Det är fantastiskt. -Kvartersrådet ska fira med en fest.
Den är på lördag. Jag sa att vi skulle komma. Är det okej?
-Ja, absolut. -Hur går matchen?
Vi ligger under med en poäng, tror jag. Jag följde inte med riktigt.
Följde du inte med dina Blackhawks? Skål.
-Jag har en rätt galen idé. -Jaså?
Ja...
-Vad då? -Vad skulle du säga...
...om att vi blev Louies fosterföräldrar?
Jag kan inte sluta tänka på honom.
Hur han hoppade i min famn och... höll sig fast med all sin kraft.
Jag har en känsla av att det här var ödesbestämt.
Att allt som hände i år med oss...
Kanske ledde det alltihop oss hit till den här lille pojken.
Jag förstår det. Han verkade som en jättebra grabb.
Ja. Och han har upplevt så mycket redan. Han är värd en riktig familj.
Ja, det gör han.
För ett par veckor sen sa du att det inte var rätt tidpunkt att gifta oss.
Jag har fullt upp som ledamot. Båda våra scheman är galna och...
...även om jag inte ville höra det... hade du rätt.
Vi har knappt tid för varandra. Hur ska vi ha tid för ett barn?
Jag vill ha en familj...med dig.
Att rusa in i det nu med allt annat som är på gång...
...skulle inte vara rättvist mot Louie...
...eller mot oss.
Jag sa väl att det var en galen idé?
Jag har varit så distraherad nyligen att min lägenhet är en enda röra.
Jag lovade Brett att städa i kväll. Jag ringer i morgon bitti.
-Vänta. Jag följer med dig. -Nej, det är okej. Tack. God natt.
-Så prognosen...är bra? -Det säger dr Halstead åtminstone.
Jag hoppas att behandlingen hjälper, så att jag inte får en hjärnblödning.
Ta den tid du behöver. Bli frisk. Din tjänst finns kvar när du är redo.
"Om" jag nånsin är redo.
Det kommer du att bli.
Otis?
Du?
Min pappa dog av leukemi.
Det var...skrämmande...och smärtsamt.
...och smärtsamt...
...och långsamt.
-Jag vill inte vara sjuk. -Det är okej att vara rädd.
Jag går in i en brinnande byggnad... och vet vad jag har att göra med.
Men det här?
Vet du vad? Jag är ute på djupt vatten här.
-Förlåt att du fick veta allt det. -Det är okej.
Det är det jag är till för.
Tack, chefen.
Jag letade efter dig. Jag ville be om ursäkt för hur det blev i går kväll.
Nej, jag borde be om ursäkt. Jag var mer upprörd än jag insåg.
Jag fattar...fullständigt.
Och jag fattar ditt schema och hela ledamotsgrejen.
Det är inte rätt tidpunkt för dig att ta dig an ett barn nu. Jag förstår.
Men jag har funderat på det i stort sett oavbrutet och...
Det är rätt tidpunkt för mig.
Så jag ska göra det...på egen hand.
Jag har ett möte med Tina för att ansöka om att bli Louies fostermamma.
Jag kanske inte blir godkänd, men jag ska göra allt för att hjälpa pojken.
Jag måste.
Tja... Kanske kan jag lista ut ett sätt att trappa ned jobbet och...
Nej, det är just det som är grejen.
Du kan inte tvinga dig att vilja det nu för att jag vill det så mycket.
Det skulle inte funka, Matt.
Jag måste göra det här på egen hand.
Ambulans 61. Stegbil 81. Byggnadsbrand. West Wolcott 1925.
Sa de precis West Wolcott 1925?
För guds skull säg att det här inte är sant.
-Du, flytta på den där vagnen. -Okej.
Spruta, Dawson!
-Den är inuti väggen! -Ur vägen!
Okej! Okej! Det räcker!
Okej, den är släckt!
-Vi fixade den. Den är släckt. -Herregud.
En elektricitetsbrand.
Vad är det här?
Det är vår hantverksmässiga ismaskin.
Herrmann, jag ska ta hand om det. Jag ska ställa det till rätta.
Hur? Ska du betala för allt? Vi får stänga i flera dagar, kanske veckor.
Jag täcker kostnaderna plus byggmaterial.
Jag fixar väggen. Jag gör allt. Du behöver inte ens tänka på det.
Kan du laga väggen och fixa ledningarna själv?
-Ja, jag har några killar. -Jag vet vad dina vänner kan göra.
Hon gjorde ett misstag. Hon fattar. Ge henne en chans att gottgöra det.
Jag tyckte att iskuberna var rätt häftiga.
-Kom in. -Du måste skoja med mig.
Alla de mest hektiska stationerna fick dem. - Tack vare dig.
-Du har riktigt inflytande. -Jisses. Galet.
"Siktlinjesindikator som visar temperatur och värmekamera."
Nu går vi och startar en av de här styggingarna.
Casey, jag var inte förtjust över att du gav dig in i politiken, men...
...du har hittat din grej.
-Det verkar öppna många dörrar. -Ja.
Och stänga några också.
Okej. Nej. Okej. Ja, jag älskar dig. Hej då.
Jag berättade för Cindy om Molly's. Hon skriker på mig. Kan du tro det?
-Varför? -Hon sa att jag överreagerade.
Ingen skadades. Det verkar som om Otis är okej-
-och jag har tur eftersom vi och barnen är lyckliga och friska.
Smart dam.
Hermann, du sa en gång att du trodde att jag skulle bli en jättebra mamma.
Ja. Jag kommer ihåg det.
Tror du verkligen det?
Just då försökte du bara muntra upp mig, så...
Jag tror inte det, Dawson.
Jag vet det.
-Vad gör du? -Kastar all skräpmat.
-Hallå, polarn... Inte Dingers. -Särskilt Dingers.
Jag tänker inte ge mig utan vidare.
Jag tänker slå det här.
Tja... Jag står vid din sida, Otis. Vi ska slå det här tillsammans.
Grymt, polarn. Ta dina Nike-skor. Vi ska springa en runda.
Vi ska väl slå det här tillsammans så fort du är tillbaka från rundan?
Okej. Schyst.
-Jag älskar dig, broder. -Detsamma.
Jag uppskattar din glöd, men när man ansöker-
-tar det fyra till sex månader bara att godkännas.
Louie kan inte bo i ett grupphem så länge. Vi måste hitta en familj nu.
Kan jag inte påskynda det? Jag är brandbekämpare.
Min bror är polis. Han känner många på socialen.
Jag är ledsen. Vill ni ansöka finns det alltid barn som behöver hem-
-men realistiskt sett finns det inget sätt som du kan fostra Louie.
Jag är inte särskilt bra på att godta ett nej.
Får jag besöka honom nu?
Varsågod.
Hej, Louie.
Jag är Gabby. Kommer du ihåg mig?
Är det okej om jag hänger med dig lite?
"Corduroy". Jag älskar den här boken.
Kan du hjälpa mig att läsa den?
"Corduroy är en björn som bodde på leksaksavdelningen i en stor butik."
"Dag efter dag väntade han med alla de andra djuren och dockorna"-
-"på att nån skulle komma och ta med honom hem."
"Affären var alltid full av folk som köpte alla möjliga saker."
"Ingen verkade vilja ha en liten björn i grön overall."
-Det är en björn precis där. -Ja, det är det.
Kom igen. Kom igen, ditt fanskap. Kom igen.
Var är dina killar? Rökpaus?
Ja. Ja, du vet hur det är. Fackföreningsregler.
-Behöver du hjälp? -Nej, jag fixar det här.
-Du är nåt speciellt, du. -Hur då?
För du låtsas att du inte bryr dig. Sen går du och skriker på cheferna.
-Kommer och hjälper en dam i nöd. -Du förstår mig precis.
-Ja, jag vet. Förutom en sak. -Vad är det?
När jag är gift bryter du dig in mitt hus med blommor och champagne-
-och sen är jag ensam och du håller dig bara på ett fint, säkert avstånd.
Jag tänkte vi kunde lägga på första lagret lera och låta det torka.
-Nästa lager i morgon? -Ja, exakt.
-Om jag kan få upp den här plattan. -Om vi hjälps åt är det lätt.
Översättning: Jeffery Rahm www.btistudios.com